do SK přeložila larelay z SK do CZ jandivis
Jsme tady! Čas protáhnout si kosti.
Haló?
Kdo je tam?
Vyděsils mě k smrti, ty prašivče.
Hledám jeden starý pramen. Víš, kde je?
Držíš bobříka mlčení, co?
Kouzelný proutek, kouzelný proutek.
Ukaž mi ten pramen!
Dej mi pokoj!
Budu hádat. Jsi z Texasu nebo Utahu, kde je všechno suché a neúrodné, je to tak?
Už jsem slyšel o proutkaření, ale to vážně nemá logiku.
- Vždyť je to jen obyčejná větvička. - To je proutek.
A nesnáším, když mě někdo špehuje, a už vůbec ne nějakej psycho podivín, ani jeho kocour!
Není to můj kocour. Je nezkrocený. Však víš, divoký.
Je pravda, že ho sice každý večer krmím,
a někdy přijde k mému oknu a přinese mi malé mrtvé věcičky.
Hele, jsem z Pontiacu.
Ha?
V Michiganu. A když teda jsem proutkařka, kde je ten tajný pramen?
Když trochu silněji dupneš, spadneš do něho.
Vidíš?
Prý je ta studna tak hluboká, že když spadneš na dno a podíváš se nahoru,
uvidíš nebe plné hvězd uprostřed bílého dne.
Ha!
Jsem překvapený, že vám dovolila nastěhovat se.
Moje babička. Vlastní Růžový Palác. Nikdy ho nepronajímá lidem s dětmi.
Co tím chceš říct?
Mám zakázaný o tom mluvit. Jsem Wybie. Wybie Lovat.
- Wybie? - Zdrobnělina od Wyborne.
Já jsem si to samozřejmě nevymyslel. A jakým jménem potrestali tebe?
Ničím mě nepotrestali. Jsem Koralína.
- Karolína jaká? - Koralína. Koralína Jonesová.
Není to sice vědecky dokázané, ale slyšel jsem, že obyčejná jména jako Karolína,
můžou způsobit, že lidi mají v povaze obyčejná očekávání.
Wyborne!
Myslím, že tě někdo volá, Wyborne.
- Cože? Já jsem nic neslyšel. - Určitě jsem někoho slyšela,
Proč-Jsi-Se-Narodil.
- Wyborne! - Babička!
No, těšilo mne proutkařko z Michiganu,
ale příště bych si, být tebou, vzal rukavice.
- Proč? - Protože ten tvůj proutek,
je ze Sumachu jedovatého.
Mami, dnes jsem málem spadla do studny.
Málem bych byla umřela.
To je fajn.
Můžu teda jít ven? Je dokonalé počasíčko na zahradničení.
Ne, Koralíno. Za deště se dělá bláto. Bláto nadělá nepořádek.
Ale mami, já chci, aby moje kvítka byla vyrostlá, až mě přijdou navštívit kámoši.
Není to právě ten důvod, proč jsme se sem přestěhovali?
Něco na tom bude. Ale potom jsme měli tu nehodu.
- Nebyla moje chyba, že jsi narazila do toho náklaďáku. - To jsem nikdy ani netvrdila.
To se mi snad zdá.
Ty a taťka dostáváte zaplaceno za to, abyste psali o rostlinách a ty nesnášíš hlínu.
Koralíno, momentálně se ti nemůžu věnovat,
a ještě pořád tě čeká vybalování. Hromada vybalování.
To zní fakt vzrušujícně!
Nějaký chlapec ti to nechal na verandě..
Čau Jonesová. Koukej, co jsem našel v babiččině kufru.
Nezdá se ti povědomá? Wybie
Malá Já? To je divné...
Jak se jmenuje?
Wybie. A na panenky jsem už fakt trochu stará.
Čau taťko. Jak jde psaní?
Tati!
Ahoj Koralíno a Koralíno panenko.
Nevíš, kde bych našla zahradnické nářadí?
Venku přece lije jako z konve, no ne?
- Je to jen déšť. - Co říkala šéfová?
"Ať tě ani nenapadne jít ven, Koralíno Jonesová!"
V tom případě žádné nářadí nepotřebuješ.
Víš, tenhle dům je starý 150 let.
- No a? - Tak ho prozkoumej.
Běž ven a spočítej všechny dveře a okna a zapiš si to...
Sepiš všechno, co je modré. Hlavně mě nech pracovat.
12 PROSAKUJÍCÍCH OKEN
POZOR HORKÉ
JEDEN STARÝ REZAVÝ KOTEL
Ne ne ne ne ne.
NEMAČKAT!
Jeden nudný chlapec na tragicky nudném obraze.
Čtyři neuvěřitelně nudná okna
a žádné další dveře.
Tak fajn, Malá Já. Kde se schováváš?
Hej mami. Kam vedou tyhle dveře?
Jsem fakt hrozně, strašně zaneprázdněná.
Myslím, že jsou zamčené.
Prosím!
Přestaneš mě potom otravovat, když ti je otevřu?
Fajn.
Cihly? To jsem jelen.
Museli je zazdít, když rozdělili dům.
Si děláš srandu? A proč jsou ty dveře takové malé?
Na něčem jsme se dohodly! Jazyk za zuby!
Nezamkla jsi je!
Moje neposedná kouzelná dívenko,
myslím, že jsi tak dobrá, že ti bude chutnat ovesná kašička.
A dostaneš i zmrzlinku...
Mami, proč někdy neuvaříš ty?
Koralíno, už jsme to přece probraly.
Taťka vaří, já uklízím a ty se nebudeš plést pod nohy.
Slibuju, že půjdu nakoupit potraviny hned, jak dokončíme ten katalog.
Dej si trochu mangoldu. Potřebuješ nějakou zeleninu.
Mně to spíš připadá jako nějaký sliz.
Buď sliz nebo dobrou noc, puntičkářko. Co z toho si vybereš?
Myslíš, že se mě snaží otrávit?
Nezapomeňte na mě děcka, ano?
Dobrou noc, Malá Já.
Mňam. Něco tu hezky voní.
Mami? Co tu děláš uprostřed noci?
Přišla jsi právě včas na večeři, drahoušku.
Ty nejsi moje mamka. Moje mamka nemá...
Knoflíky? Líbí se ti?
Já jsem tvoje druhá mamka, hlupáčku.
A teď utíkej říct svému druhému taťkovi, že večeře je na stole.
Šup šup. Je v pracovně.
Haló?
Ahoj Koralínko.
Chceš si poslechnout mojí novou píseň?
- Můj taťka neumí hrát na piáno. - Ani nemusí.
Piáno hraje za mne.
Napsal jsem o Koralíně píseň.
Je to zlatíčko, skutečná panenka. Kámoška, když mě souží tíseň.
Je rozkošná jako knoflíček, na očích všech tvářiček.
Kdokoliv jednou spatří Koralínku.
Vždy, když k nám zavítá na průzkumnou sondu, s mamkou a se mnou nikdy nezažije nudu.
Naše pohledy budou patřit jen Koralínce.
Promiň, ale mám ti vyřídit, že večeře je hotová.
Kdo má hlad jako vlk? Ať zvedne ruku!
Děkujeme a tvé milosti ať nás spasí, jako mamčiny zlaté kuřecí prsy.
- Toto kuřátko je výborné. - Máš hlad, viď?
- Nenajde se náhodou nějaká omáčka? - Už přijíždí omáčkový vláček.
Dáš si ještě rolku? Hrášek? Grilovanou kukuřičku?
Mám hroznou žízeň.
Ale samozřejmě. Nějaké další přání?
Mangový mléčný koktejl?
VÍTEJ DOMA!
- Doma? - Čekali jsme na tebe, Koralíno.
- Na mne? - Ano.
Bez tebe to tady nebylo to pravé, děvčátko.
Netušila jsem, že mám druhou mámu.
Ale samozřejmě, že ano. Všichni ji mají.
Opravdu?
Hned jak dopapáš, tak bychom si mohli hrát.
Myslíš například na schovávanou?
Super. Schovávaná v dešti.
V jakém dešti?
- A co bláto? - My milujeme bláto.
Blátěné masky, blátěná koupel, koláčky z bláta.
- Skvěle hojí puchýře po sumachu jedovatém. - Jak jsi věděla, že mám...
Strašně ráda bych si zahrála, ale radši už půjdu za mou druhou mamkou.
Ale já jsem tvoje druhá máma.
Myslím moji druhou mamku. Mamku číslo 1?
Už bych měla jít spát.
Ale samozřejmě, zlatíčko. Všechno jsem ti nachystala.
- Ale... - Tak pojď, lumpíku.
Ahoj Koralínko!
Ahoj ahoj ahoj ahoj!
- Nazdar, pusinko! - Ahoj.
Ahoj! Jak se máš, Hopsando?
Kde máš gumáky a pršiplášť?
Ježkovy oči! Jak se mají moji nejoblíbenější trolové?
Už roky se nemůžu dočkat. Přijdete oba, že?
- My už jsme přišli, Koralíno. - Jsme na výletě v Oregonu.
Bláto.
- Tak zatím. - Brzy se uvidíme.
Je pryč! Moje puchýře zmizeli!
Bylo to neuvěřitelně skutečné, mami.
Až na to, že jsi to nebyla úplně ty. Byla jsi moje druhá mamka.
Knoflíky místo očí, co?
Koralíno, tyhle hlouposti se ti zdají vždycky, když se nacpeš kuřetem.
Dej si aspoň multivitamin.
Tati, i tys byl v tom snu.
Měl jsi úplně šílené pyžamo a oranžové opičí pantofle.
Oranžové? Vždyť je mám modré.
Psst! Sežeň mi to kouzelné bláto o kterém jsi mluvila?
Protože mám hrozný případ spisovatelské vyrážky na mém...
Když skutečný Charlie Jones chce, aby mu vytiskli jeho části,
radši by je měl co nejdřív dokončit.
Koralíno, co kdybys šla dolů na návštěvu?
Vsadím se, že ty dvě herečky si velmi rády poslechnou o tom tvém snu.
Slečna Pinka a slečna Působivá? Ale vždyť jsi říkala, že mají o kolečko víc.
Bobinský. Bobinský. Bobinský.
Haló?
Myslím, že se nám omylem pomíchala pošta.
Nechám vám jí venku anebo...
Tajemství!
Slavný cirkus myšek skokanek ještě není připravený,
slečinko.
Cirkus?
Přinesla jsem vám poštu.
Nové syrové vzorky!
Moudrý tah, přijít za mnou se záminkou vyměněné pošty a špehovat moje mušky.
- Mušky? - Myši!
Promiňte. Jmenuji se Koralína Jonesová.
A já jsem Báječný Bobinský.
Ale říkej mi pan B.
Protože to, že jsem báječný, vím už dávno.
Ha!
Víš Karolínko, problém je... Moje nové písně jsou umca, umca,
ale moje myšky skokanky slyší jen na tu-tu-du-dú, přesně tak.
To je sice hezké, ale ne zas tak báječné.
Takže jim dám silnější sýr a co nevidět, dějte se věci!
Tu máš, dej si řepu. Posilní tě.
Do svidaniya, Karolíno.
Koralíno.
Umca umca. Tu tu du dú.
Hej, Karolíno!
Počkej!
Ne!
Myšky mě požádali, abych ti odevzdal vzkaz.
Myšky skokanky?
Vzkazují ti, abys nevcházela do těch malých dvířek.
Říká ti to něco?
Do těch za tapetami? Vždyť jsou zazděné.
Pche. Promiň. O nic nejde.
Někdy těm myškám trochu přeskočí.
Dokonce si spletly i tvoje jméno.
Říkají ti Koralíno místo Karolíno.
A ne Karolíno! Možná jsem na ně moc přísný.
V DOMĚ SE NEPÍSKÁ
Přestaňte s tím pekelným štěkotem!
Velmi ráda tě vidím, Karolíno.
Půjdeš dovnitř? Právě hrajeme karty.
Stále jsem Koralína, slečno Pinko.
Miriam! Dej vařit vodu!
April, myslím, že tě někdo sleduje.
To je naše nová sousedka, Miriam. Karolína.
Dá si s námi čaj oolong.
Ne! Kdepak kdepak! Určitě má radši jasmínový.
Ne, oolong.
Tak teda jasmínový.
Pojďte chlapci.
Ti psi jsou skuteční?
Naši drazí zesnulí andílkové.
Nemohli jsme se s nimi rozloučit, tak jsme si je nechali vycpat.
Tamto je Hamish Třetí...
Do toho. Posluž si.
Je to pravý, domácí karamel z Brightonu. Nejlepší na světě.
Třetí, Devátý, ano. A Čtvrtý, mám pravdu.
A Jock Jr., Jock Sr., Jock Třetí, Čtvrtý
a tohle je Jockův druhý bratranec z třetího kolena.
Přečtu ti je, jestli chceš.
- Co mi přečtete? - Z čajových lístků, drahoušku.
Prozradí nám tvou budoucnost. Pěkně ho vypij. Do toho.
Ne, ne všechno. Ne všechno. To je ono. A teď mi to podej.
Ach Karolínko.
Karolínko, Karolínko, Karolínko.
Hrozí ti obrovské nebezpečí.
Ukaž mi ten šálek, April. Máš mizerný zrak.
Já že mám mizerný zrak? To ty jsi slepá jak netopýr.
Nemusíš se bát, dítě.
Vidím samé dobré věci. V budoucnosti tě čeká vysoký, fešácký kocourek.
- Co? - Miriam, no tak.
Držíme to obráceně. Vidíš? Nebezpečí.
Co vidíte?
Velmi zvláštní ruku.
Já vidím žirafu.
Žirafy jen tak nepadají z nebe, Miriam.
Kristepane!
A co mám teda dělat?
Nikdy nenos zelenou v šatně.
Sežeň si velmi vysoký žebřík.
A buď velmi, velmi opatrná.
Přišla jsi nám něco říct?
Ne, myslím, že ne. Ale děkuju za čaj.
- Ahojda. - Papušky pá!
Máš pro mamku nějakou zmrzlinu?
Nebezpečí?
Paráda! Vesnický slídič!
Vůbec jsem tě nešpehoval. Lovíme banánové šneky.
Co tím chceš říct, že "my"?
Ha! Tvůj kocour není divoký. Je to zženštělá míca.
Cože? Nesnáší, když si namočí tlapky. Jémine.
Zženštělá míca.
Takže, ta panenka. To tys jí udělal tak, aby vypadala jako já?
Ale ne. Tak jsem jí už našel.
Má víc roků než babička. Asi tak stará jako tenhle dům.
Ale prosím tě. Modré vlasy, gumáky a pršiplášť?
Sákriš! Sleduj tuhle Šnekozillu!
Jsi přesně jako oni.
Ha?
Jako moji rodiče. Ani oni mě neposlouchají.
Uh-huh. Nevadilo by ti?
Víš, nikdy jsem nebyl vevnitř v Růžovém Paláci.
Si děláš srandu?
Babička by mě přerazila. Myslí si, že je to nebezpečné či co.
Nebezpečné?
- Měla sestru-dvojče. - No a?
Když byli ještě děti, její sestra se vypařila.
Babička tvrdí, že ji ukradli.
Ukradli?
A co si o tom myslíš?
Co já vím. Možná prostě utekla.
Wyborne!
- Hele, už musím jít. - Počkej chvíli.
- Vítej zpět, zlato. - Ahoj.
To je od tebe opravdu velmi pozorné, že jsi nám poslala tenhle výborný čedar, Koralínko.
Čedar? Aha! Ta návnada na myši.
Zavoláš prosím tě svého taťku? Vsadím se, že má hlad jako vlk.
Chtěla jsi říct, mého druhého taťku.
Tvého lepšího taťku, srdíčko. Je venku na zahradě.
Ale moji rodiče na zahradu nemají čas.
Utíkej.
Héj!
Miluju tvojí zahradu!
Naší zahradu, Koralínko.
Přestaňte mě lechtat!
Dcera v ohrožení.
Žádné lechtání, vy draci čarodějnický.
Mám vám vyřídit, že je čas na večeři, snídani, prostě jídlo.
Naskoč si, děvčátko. Chci ti něco ukázat.
Nevěřím vlastním očím, že jsi to udělal!
Mamka říkala, že se ti to bude líbit.
Bože, ta tě zná jako vlastní dlaň.
To je tak hezké.
Miluju večeřo-snídani.
Koralínko, pan Bobinský tě po večeři pozval
na jeho představení Myšek Skokanek.
Opravdu? Ten Vševěd Wybie říkal, že si to pan B. všechno vymyslel.
Věděla jsem, že to není pravda.
V tomhle světě je všechno skutečné, srdíčko.
My dva s taťkou to tu uklidíme, zatímco si půjdeš hrát s kamarádem.
S mým kamarádem?
Fakt paráda. Další Wybie. Nazdar Proč-Jsi-Se-Narodil.
Ahoj!
Napadlo mě, že ho budeš mít radši míň ukecaného, tak jsem ho trošku poopravila.
- Takže je úplně němý? - Ano.
Tak se mi to líbí.
Tak a teď vy dva běžte a bavte se.
Jsi až nehorázně rozzářený vzhledem k tomu, že nemůžeš mluvit.
Nebolelo tě to, viď? Když ti to...
Bezva!
CUKROVÁ VATA
No ty vypadáš!
Dámo a pane, pro potěchu vašeho oka,
a rozbušení vašich srdéček,
já, Sergei Alexander Bobinský,
vám představuji úžasný,
ohromný a báječný
cirkus Myšek Skokanek!
Moje jméno!
To je nádhera, Wybie.
Juchú! To byla parádička!
Velmi velmi vám děkuji, dámo a pane.
Strašně se nám to líbilo, pane B. Bylo to takové...Takové...
Báječné!
Kdykoli jsi tu vítána. Ty i tvůj dobrý přítel.
Do svidaniya, Koralínko.
Byla tam plná zahrada zvířátek z balónů a hledíčků.
A nahoře v patře jsem byla ve skutečném myším cirkuse.
Vůbec se nepodobal tomu bláznivému starci z našeho domu.
Jseš si jistá, že nechceš jít?
Zachovej klid, Charlie. Ten nový katalog se jim bude líbit.
Minimálně moje kapitoly.
Já jsem neřekla že je blázen, Koralíno. Ale opilec.
Tak se teda uvidíme, ty oslnivý snílku.
Tati! Už mi není 5 roků!
Moje království za koně!
Vrať je na místo.
Ale mami, celá škola bude nosit nudné šedé věci. Tyhle určitě nikdo mít nebude.
Vrať je na místo.
Moje druhá mamka by mi je koupila.
Tak by ti možná měla koupit všechno oblečení.
Co myslíš, co je v tom dalším bytě?
To netuším, ale určitě ne rodina Jonesů podvodníků.
Proč jsi teda zamkla ty dveře?
Našla jsem nějaká krysí hovínka, a myslela jsem si, že se budeš cítit bezpečněji.
Jsou to Myšky Skokanky, mami, a sny přece nejsou nebezpečné.
Je to ta největší zábava, jakou jsem zažila, co jsme se přestěhovali.
- I ve škole bude určitě sranda. - S těma blbejma stejnokrojema? To určitě.
Musíš to aspoň zkusit.
Co bys řekla na hořčicovo- kečupovo, salsovou rolku jako večeři?
Žertuješ, že jo?
I tak musím jít do potravin. Taťka má v plánu něco speciálního.
Meganechutnýho.
Chceš jít se mnou? Můžeš si koupit co chceš.
Jasně, třeba ty rukavice.
Podívej, Koralíno, když dnes všechno dobře dopadne, slibuju, že ti to vynahradím.
To říkáš vždycky.
Nezdržím se dlouho.
Ale já možná jo.
Já jsem věděla, že je to skutečné.
Nejdražší Koralínko,
Slečna Pinka a slečna Působivá tě pozvali odpoledne na návštěvu.
Doufám, že se ti líbí to nové oblečení, které jsem ti ušila. S láskou, mamka.
Wybie má doma kocoura jako jsi ty.
Ale ne ten tichý Wybie. Ten, co pořád kváká.
Ty musíš být druhý kocour.
Ne, já nejsem žádný druhý. Já jsem já.
Vidím sice, že nemáš místo očí knoflíky,
ale když jsi ten samý kocour, jak to, že umíš mluvit?
Prostě umím.
U nás doma kočky nemluví.
- Ne? - Ne.
No, ty jsi na to určitě odborník.
Koneckonců, já jsem jen stará tlustá zženštělá míca.
Vrať se prosím! Mrzí mě, že jsem ti tak řekla. Vážně.
Jak jsi se sem dostal?
Už sem nějakou dobu chodívám.
To je taková naše hra.
Ona nesnáší kočky a snaží se mě zbavit,
ale jak jinak, nemůže. Tak si sem chodím a odcházím, jak se mi zachce.
Druhá mamka nesnáší kočky?
Jo, jako každá jiná matka.
Co tím chceš říct? Vždyť je fantastická.
Ty si asi myslíš, že tenhle svět je jako splněný sen, ale hrozně se mýlíš.
Řekl mi to druhý Wybie.
To je nesmysl. Nemůže přece mluvit.
Možná ne s tebou.
My kočky však máme dokonalejší smysly, než vy lidé,
a vidíme a cítíme a...
Pssst!
Něco jsem zaslechl. Přímo tady...
Ahoj, Wybie.
Vždyť je skoro nahá!
Siréna, toť moje jméno, známé na všech sedmi mořích,
a lámačka srdcí na pobřeží,
takže když půjdete plavat s ženou s nohama do O,
můžu ti ukradnout tvoje slabé srdíčko!
Panebože!
Moře přehluboké, kde zuří vlny divoké,
se těší, že námořníci zbloudí,
ale skutečná oceánská bohyně, musí naplnit korzet, jež ji obepíná,
aby ukázala svou svůdnou nádheru.
Pozor na staré ústřice, příliš velké na hrudní přednosti,
vyžeňme je z bufetu, do věčné věčnosti.
Jsem mnohem výživnější,
ty smrdíš rybami.
Slyšela jsem vílu, co věští budoucnost smrti?
Jsi zelená, jak to s tebou lomcuje závistí!
Tato okouzlující malá mořská panna...
Ne, Já, Zrození Venuše!
- Pošleme námořníky do mdlob. - Nepřetržitě budou námořníci odpadávat!
Nemůžu se na to dívat.
Připravena zlomit vaz, Miriam?
Naše životy za divadlo, April.
"Člověk je ale zvláštní stvoření Jak ušlechtilý ve svých důvodech!"
"Jak nekonečný v nadání."
"Ve své formě, v pohybech jak výslovný a velkolepý!"
"V konání ztělesnění anděla."
"V předtuchách jako samotný Bůh!"
"Nádherný jako svět!"
Příkladem zvířat"
Ano!
Ahojky.
Bylo to pěkné, zlatíčko?
Ó ano. Rozhoupali mě a vrhli se na mě, a vytáhli mě přímo ze sedačky!
Pinka a Působivá, až na to, že nebyly staré babky.
Byly to jen masky. Ale potom jsem letěla vzduchem a bylo to...
Bylo to kouzelné.
Tobě se tu líbí, viď Koralínko?
Dobrou noc, Wybie.
Když bys chtěla, mohla bys tu zůstat už navždy.
- Opravdu? - Samozřejmě.
Pořád si budeme zpívat a hrát si, a mamka ti bude vařit tvoje oblíbená jídla.
Ale ještě předtím budeme muset udělat jednu malinkou věc.
- Co to? - No, to je překvapení.
Pro tebe, naše malá panenko.
Černá je tradiční.
Ale jestli máš radši růžovou nebo rumělkovou nebo zelenkavou...
Možná na tebe budu žárlit.
Neexistuje! Žádné knoflíky mi na oči nepřišijete!
Ale jestli tu chceš zůstat, musíme mí tvůj souhlas.
Je tak ostrá, že nic neucítíš...
Takže, rozhodnutí je na tobě, zlato.
Chceme pro tebe jen to nejlepší.
Jdu si lehnout. Hned teď!
- Lehnout? - Před večeří?
Jsem hrozně, hrozně unavená. Opravdu.
Musím se na to pořádně vyspat.
Ale samozřejmě, kuřátko. Moc ráda tě půjdu uložit.
Ne díky. Už jsi toho udělala až až.
Nemáš zač. A já...
Nemáme žádné obavy, srdíčko.
Už brzy uvidíš věci z naší perspektivy.
Co se stalo Koralínko? Nechceš si hrát?
Ano! Chci ti ocumlat tvář!
Sežeň si zuby, vojáku!
Ahoj! Ahoj!
Kde máš knoflíky, Hopsalko?
Chceš přece zůstat, že ano?
Roboti, dnes v noci se vracím domů a už nikdy se nevrátím.
Spi už. Spi už. Spi už.
Spi už. Spi už.
Musíme udělat jednu malinkou věc.
Spi už. Spi už. Spi už.
Je tak ostrá, že nic neucítíš...
Spi už. Spi už.
Už brzy uvidíš věci z naší perspektivy.
Mamíí! Tatíí!
Bože, já jsem ještě pořád tady?
Hej, ty!
Kde je druhá mamka? Chci jít domů.
Všechno se vyřeší, hned jak maminka načerpá energii.
Její síla je i naše síla.
Máme zakázáno mluvit, když tu mamka není.
Kdy se nehodláš bavit se mnou, půjdu si najít druhého Wybieho.
- On mi pomůže. - To nemá smysl.
Tvářil se nepříjemně, a mamce se to nelíbilo.
A co si asi tak myslíš, že děláš?
Snažím se odsud vypadnout. Přesně to dělám.
Něco mi tu nehraje. Neměla by tu být ta stará studna?
Tady je jen samá nicota.
Prázdná díra tohoto světa.
Vytvořila jen to, o čem si myslela, že tě okouzlí.
Ale proč? Proč mě vlastně chce?
Chce něco, co by mohla milovat.
Něco, co není její.
Anebo by prostě ráda něco zbaštila.
Zbaštila? To je směšné. Matky přece nejí svoje dcery.
Já ti nevím. Jak chutnáš?
Jak můžeš před něčím utéct a zároveň se k tomu vrátit?
Cesta okolo světa.
Svět je malý.
Počkej.
Přestaň! To je jedna z cirkusových myšek skokanek!
Nesnáším krysy, i v těch nejhorších časech,
ale u téhle mi naskočila červená kontrolka, pozor pozor!
Hodná micinka.
Říká se, že i toho nejpyšnějšího ducha dokáže zlomit láska.
Ale samozřejmě, čokoláda nikdy neuškodí. Dáš si?
To jsou čokoládoví brouci ze Zanzibaru.
Chci být se svou skutečnou mamkou a taťkou.
Chci, abys mě pustila.
Takhle se mluví se svou mamkou?
Ty nejsi moje mamka.
Okamžitě se omluv, Koralíno!
Nee!
Budu počítat do tří.
Jedna.
Dvě.
Tři!
Co to vyvádíš? Au! To bolí!
Pustím tě až tehdy, až se naučíš být milující dcerou.
Kdo je tam?
Ticho! A mlč! Dračice může poslouchat.
Ty... Ty myslíš tu druhou mámu?
Kdo jste?
Naše jména si nepamatujeme,
ale na svou skutečnou maminku ano.
Proč tu vlastně jste?
Kvůli babizně.
Špehovala naše životy, skrz oči té panenky.
A viděla, že nejsme šťastní.
Tak nás nalákala na poklady.
- A pochoutky. - A na hry.
Dala nám všechno, co jsme si jen přáli.
A stále jsme chtěli víc.
Tak jsme jí dovolili nám našít na oči knoflíky.
Řekla nám, že nás miluje.
Ale potom nás tady uvěznila.
A zničila naše životy.
No, nemůže mě držet ve tmě navěky.
Rozhodně ne, pokud si mě chce získat.
Musím ji porazit, to je moje jediná naděje.
Když bys dokázala vyhrát svůj útěk, možná
bys dokázala najít nám naše oči.
I ty vám sebrala?
Ano slečno. A schovala je.
Když najdeš naše oči, slečinko, naše duše budou osvobozeny.
Já...
Já se pokusím.
Wybie?
To ti udělala ona?
- Doufám, že je ti líp... - Psssst!
Koralínko? Jsi to ty?
Pojďme!
Koralíno!
Rychle! Jinak ti znova ublíží!
Koralíno! Jak se opovažuješ neposlechnout svoji matku!
Koralíno!
Jsem doma!
Je tu někdo?
Haló? Haló! Haló!
Skutečný taťka?
Skutečná mamka?
Aha, mamčiny potraviny!
Fuj!
To je nechutné.
Tak moc jste mi chyběli, že tomu snad ani neuvě...
- Mluvící Wybie. - Co?
Víš, ta panenka, co jsem ti dal?
Babička je hrozně naštvaná. Prý patřila její sestře.
- Té, co zmizela. - Tys tu panenku ukradl, viď?
Vypadala přesně jako ty a tak mě napadlo...
Předtím vypadala jako pionýrka, potom jako Huck Finn Jr.,
potom zase jako ta kočka z Malých nezbedníků, se stužkami a kadeřemi a...
Babiččina nezvěstná sestra. Myslím, že jsme se právě potkali. Pojď dál.
Hele, já mám vážně zakázáno sem...
Je tam.
A umíš je otevřít?
Ani za nic na světě. Ale i tak by to nic nezměnilo.
Bez svých očí nemůže utéct. Ani jeden z těch duchů.
Jasný. Já ale vážně potřebuju tu panenku.
Výborně! Mileráda se jí zbavím.
Kde se schováváš, ty malé monstrum?
- Ty si povídáš s babičkou? - Ta panenka je její špión.
Přes ni tě pozoruje a zjišťuje, s čím nejsi v životě spokojená.
- Ta panenka je babiččina špiónka? - Nee! Druhé mámy!
Je vládkyní světa, kde je všechno lepší.
Jídlo, zahrada, sousedi. Ale všechno je to velká past.
Jasně. Tuším že jsem slyšel, že mne někdo volá, Jonesová.
Ty mi nevěříš? Tak se zeptej kocoura.
Kocoura? Prostě řeknu babičce, žes tu panenku nemohla najít.
Ty mě vůbec neposloucháš!
Asi proto, že ti hrabe!
- Ty dilino! - Menťačko!
Menťačka? To ty jsi ten hloupý matloň, co mi dal tu panenku!
Mami! Tati!
Zvedni to tati, Zvedni to.
Tati! Kde...
Ahojda! Právě se vrtám v zahradě,
ale když mi necháte vzkaz, určitě se vám ozvu.
Kam jste se vypařili?!
Neděláte náhodou křídla jen pro mrtvé?
Snažím se myslet dopředu, drahoušku.
Poslední dobou se Angus necítí zrovna nejlíp.
April? Ty se nechystáš?
Nemá nás kdo odvézt, Miriam.
Karolínka tvrdí, že její rodiče zmizeli z povrchu zemského.
Cože? Na ty lístky jsme čekali celé měsíce!
Asi bychom mohli jít i pěšky.
S tvýma chromýma nohama? Do divadla jsou to skoro dvě míle.
Ach ano. Tví nezvěstní rodiče.
Přesně víme, co potřebuješ.
Miriam, dones... To je ono.
Jak mi prosím vás pomůžou 100-leté pamlsky?
Tak a je to, srdíčko.
- K čemu to slouží? - No, mohlo by ti to pomoct.
Někdy to pomáhá při zlých věcech.
Nee. Pomáhá to při hledání ztracených věcí.
Na zlé věci, Miriam.
- Na ztracené, April. - Na zlé.
- Ztracené. - Zlé věci.
- Ztracené. - Zlé.
Ztracené!
Dobrou noc, mami.
Dobrou noc, tati.
Ahoj. Jak ses sem dostal?
Víš, kde je taťka s mamkou?
Mami? Tati!
Jak se to stalo?
Ona je unesla.
Už se nikdy nevrátí, že? Mamka s taťkou.
Sami určitě ne.
Zbývá mi jen jedna možnost.
Víš, vběhneš jí přímo do pasti.
Musím se tam vrátit.
Jsou to mí rodiče.
Tak ji teda vyzvi na souboj. Možná nebude hrát fér, ale rozhodně neodmítne.
Pro hry má velkou slabost.
Dobře.
- Koralíno? - Mami?
Koralínko! Ty ses nám vrátila!
Mami!
Zlato, proč bys chtěla ode mne utéct?
Kde jsou mí rodiče?
Bože, tak to vůbec netuším, kde jsou tvoji rodiče.
Možná tě už měli plné zuby a utekli do Francie.
Neměli mě plné zuby. Ty jsi je unesla!
Přestaň dělat potíže, Koralíno!
Pěkně se posaď, ano?
- Proč si nesníš svůj klíč? - Protože je jen jeden.
Pssst!
Zahrádka potřebuje upravit, nemyslíš, tykvičko?
Zahrádka zahrádka, tykvičková omáčka.
Mami?
Tati?
Kam vás ukryla?
Snídaně!
Buď statečná, Koralínko.
Co kdybychom si hráli?
- Ví jak moc máš ráda hry. - Všichni si rádi hrají.
A jakou hru máš na mysli?
Hru na pátrače. Kteří se snaží něco najít.
A co konkrétně bys chtěla najít, Koralíno?
Moje pravé rodiče.
To je příliš jednoduché.
A oči duchů dětí.
A co když je nenajdeš?
Když prohraju, tak tu navždy zůstanu a budeš mě moct milovat.
A dovolím ti přišít mi namísto očí knoflíky.
A když by se ti náhodou podařilo vyhrát?
Tak mě pustíš. Všechny pustíš na svobodu.
Mého skutečného taťku a mamku,
mrtvé děti, všechny, které jsi tu uvěznila.
Dohodnuto.
Ne dokud mi nedáš nápovědu.
Jak chceš.
V každém ze tří zázraků, které jsem pro tebe vytvořila,
se na druhý pohled nachází oko ducha.
A co moji rodiče?
Jak chceš. Nic mi neříkej.
Jsme dohodnuté.
Co to znamená "zázraky"?
Ne!
Přestaňte!
Proč by mi to chtěli ukradnout?
To musí být ono!
Promiň.
Mrzí mě to. Matka mě donutila.
Já ti nechci ublížit!
Vem si to!
Bůh ti žehnej, slečinko. Zachránilas mne!
Ale ještě pořád ti zůstaly dvě ztracené oči.
Neboj se. Nehodlám to vzdát.
Perla!
- Zlodějko! - Zloději!
- Vrať to! - Vrať to!
- Zloději! - Zlodějko!
Vrať to!
- Zloději! - Zlodějko!
- Vrať to! - Zlodějko!
- Vrať to!
- Zlodějko!
- Vrať to! - Vrať to!
Zlodějko!
- Zloději! - Zlodějko!
Stůj! Stůj! Zlodějko! Zlodějko!
Zlodějko! Stoj!
Rychle děvčátko! Její pavučina se rozmáhá!
Ach Wybie.
Ty zlá čarodějnice! Já se tě nebojím!
Ahoj, galubuško.
Jmenuju se Koralína.
Nehledáš náhodou tohle?
Myslíš si, že když vyhraješ tu hru, tak ti to prospěje?
Vrátíš se domů a zase budeš unuděná a zanedbávaná,
všechno se vrátí do starých kolejí. Zůstaň tu s námi.
My tě budeme poslouchat a smát se s tebou.
Když tu zůstaneš, budeš mít všechno, nač si jen pomyslíš.
Vždycky!
Vy to nechápete, že?
Já nerozumím.
Samozřejmě, že nerozumíte.
Jste jen obyčejná kopie skutečného Pana B., kterého vyrobila.
Dokonce už ani to ne.
Ne!
Do háje, prohrála jsem! O všechno jsem přišla.
Tuším jsem ti říkal, že nemám krysy ani náhodou v lásce.
Myslím, že si vzpomínám, žes něco takového říkal.
Zdálo se mi, že by se ti to mohlo hodit.
Děkuju.
Musím jít dovnitř. Ještě pořád mi zbývá najít rodiče.
Pojďme, rychle!
Takže ses vrátila.
A přivedla jsi s sebou i tuhle havěť.
Nee. Já...
Přivedla jsem si přítele.
Ty víš, že tě miluju.
To máš teda velmi zvláštní způsob, jak mi to dát najevo.
Tak kde jsou? Oči duchů?
Počkej. Ještě jsme přece neskončili. Je to tak?
Ne, myslím, že ne.
Koneckonců, stále ještě musíš najít svoje rodiče. Že jo?
A máš fakt smůlu, že nebudeš mít tohle.
Přemýšlej mazaně, slečno. I když vyhraješ, nikdy tě nenechá odejít!
Já už ale i tak vím, kam jsi je schovala.
No, tak sem s nimi.
Jsou tam za těmi dveřmi.
Ale neříkej, vážně?
Tam!
Mami. Tati.
No tak, otevři je. Budou tam, určitě.
Mýlíš se Koralínko, nejsou tam.
Takže teď tu už navždy zůstaneš.
Ne, nezůstanu!
Ne!
Ty ošklivé podvodnické děvčisko!
Ne! Kde jsi!
Ty sobecký fakane!
Jak se opovažuješ neposlechnout svoji matku!
Prosím, zavřete je!
Neopouštěj mě! Nenechávej mě tu!
Bez tebe tu umřu!
Koralíno, jsme doma.
Mamko! Tati! Tak moc jste mi chyběli.
My jsme ti chyběli? Ale ne. Rozbilas mi moji nejoblíbenější sněhovou kouli.
Já jsem ji nerozbila. Museli jste ji rozbít, když jste se osvobodili.
A pořezala sis koleno.
Koralínko, požádala jsem tě, abys spočítala všechna okna,
ne, že si s nimi zraníš koleno.
- Ale... - Běž se dát do pořádku.
- Dnes půjdeme ven. - Máme důvod k oslavě,
Máte na mysli váš zahradní katalog?
Samozřejmě. A co jiného?
Ale koukejte na ten sníh na vašich...
Co to do tebe vjelo, Koralíno?
- Tak co, objednáš ty tulipány? - Cože?
Na ten zahradní večírek?
Nemám ani tušení, o čem to mluvíš.
Tati! Mamko, takže ty pozvánky?
- Nezapomeň na ty pozvánky. - Even Bobinský?
Pan B. není opilec, mami. Je jen trošku výstřední.
Dobrou noc, Koralínko.
Ahoj.
Pořád se na mě zlobíš?
Je mi hrozně líto, že jsem tě na ni hodila, na druhou matku.
To bylo jediné, co mě napadlo.
Myslím, že je čas, co ty na to?
Abychom je osvobodili?
Udělala jste pro nás opravdu skvělou, úžasnou věc, slečinko.
Jsem ráda, že je to konečně za námi.
My to už máme za sebou, pro nás to skončilo.
A co já?
Jsi v obrovském nebezpečí, děvče!
Jak to? Vždyť jsem ty dveře zamkla!
Jde o ten klíček, děvčátko. Je jen jeden jediný a ta čarodějnice ho najde.
Není to až tak špatné, slečno.
Jsi stále naživu. Ještě pořád žiješ.
Musím ho někam schovat, někam tam, kde ho nikdy...
Uhni mi z cesty!
Moje neposedná kouzelná dívenka,
jsi tak poslušná,
že ti bude chutnat ovesná kašička. A dostaneš i zmrzlinku...
Dostaneš kopec pusinek,
a dva kopce objetí,
ale sendviče ne ne ne,
se sádlem a červíky a fazolí.
Fazolí.
Promiň, že jsem ti nevěřil ohledně těch ďábelských věcí, Koralíno.
Proč sis to rozmyslel?
Babička mi potom, co jsem tě nazval šibnutou, ukázala jednu fotku.
To jsou ony dvě, i se sestrou, předtím než zmizela.
Rozkošná Strašidelná Děvčátka.
Wyborne! Pojď domů!
Božínku. Co jí teď řeknu?
Přiveď ji zítra do domu. Společně jí to vysvětlíme.
My... Vážně?
Víš, jsem opravdu moc ráda, že ses rozhodl špehovat mě.
To nebol můj nápad.
Děkuju za pomoc, slečno Pinko a slečno Působivá.
Koukej April! Růžové dámy!
Víte, je to jen limča. Jak se má Angus?
O moc líp drahoušku. Ale před těmi křídly se nemůže skrývat věčně.
A teď přijde krk.
Charlie!
Excusez-moi, ale ta pizza byla famózní.
- Studený nápoj? - Ó ano, výborně.
Měla jsi pravdu Koralínko. Já fakt nesnáším hlínu.
Ale ty tulipánky vypadají nádherně.
Děkuju mami.
To by celkem šlo.
Jak se mají myšky, pane B?
Říkali mi, že jsi zachránce, Karolínko.
Hned, jakmile budou připravené.
Moc rády by ti poděkovali svým speciálním představením.
Wyborne, já vím, kam mám jít.
Vždyť jsem tu přece vyrůstala.
Vítejte, paní Lovatová!
Dobrý den.
Jsem Koralína Jonesová. Musím vám toho tolik říct.
Prosím. Děkuji.
Nechtěla byste do toho kapku ginu, drahoušku?
Ale samozřejmě.
do SK přeložila larelay z SK do CZ jandivis